MISTERUL CASEI CORUPTE
după un roman de Agatha Christie
Moartea unei legende.
Cu părere de rău,
toată țara a aflat în această săptămână
de moartea lui Aristide Leonides.
Născut în 1871,
a venit din Grecia la vârsta de 23 de ani,
fără un ban în buzunar
și în același an și-a deschis un restaurant.
Primul hotel a fost inaugurat nu mult după aceea.
Prima sa soție, lady Marcia de Haviland,
a murit tânără.
Dar domnul Leonides nu a fost singur în ultimele clipe.
El a lăsat în urmă o văduvă tânără și încântătoare, pe americana
Brenda.
Aici este domnul Leonides
cu nepoata sa cea mai mare, Sophia.
Prieten sau dușman,
nimeni nu poate nega că Aristide Leonides
a fost un colos al epocii sale.
Bună dimineața, doamnă Ackroyd.
Bună dimineața, domnule Hayward. Domnule Hayward...
- Da? - Avem o clientă.
Ea vă așteaptă înăuntru.
- Ea? - Nu și-a spus numele.
Bună.
Bună, Charles.
Îmi pare rău că te-am luat prin surprindere.
Dar nu eram sigură că vei accepta să mă vezi.
Îmi pare rău pentru ceea ce s-a întâmplat, domnișoară Leonides.
Am vrut să rămân incognito în Egypt.
M-a surprins faptul că ai abandonat diplomația...
- pentru asta. - Agenția?
E o afacere de familie.
Ce pot face pentru tine, Sophia?
Cred că bunicul meu a fost asasinat.
Asasinat?
A făcut un atac de cord.
Dar eu bănuiesc că a fost o crimă.
Și ce te face să bănuiești asta?
Eu l-am găsit.
Și doctorul a acționat ciudat și...
Nu a vrut să semneze certificatul de deces
și se va face o autopsie.
- Bine. - Charles,
vreau să vii la vilă
și să investighezi pentru mine,
înainte ca poliția să se implice.
Contra unui onorariu, bineînțeles.
Ar fi lipsit de etică
să preiau cazul, Sophia.
Sunt sigur că înțelegi.
- Vrei să știi de ce am plecat? - Nu.
Nu am vrut să ai de-a face cu familia mea.
Un tânăr diplomat fără bani
nu era ce-și doreau ei pentru tine.
Totuși, acum vrei
să am de-a face în familia ta?
Acum lucrurile sunt diferite. Foarte diferite.
Nu și pentru mine.
Eu cred că criminalul este încă în casă.
Mi-e teamă, Charles.
Ți-e teamă?
Da.
Atunci ar trebui să te duci direct la poliție.
Doamnă Ackroyd, domnișoara Leonides pleacă.
Ar trebui cel puțin să te mai gândești la asta.
Domnișoara Leonides...
ai mai întâlnit-o înainte?
În treacăt, în Cairo.
Haide, domnule Hayward.
Gândește-te la publicitate.
Nu-ți poți permite să refuzi ocazia asta.
De ce te interesează moartea lui Leonides, Charles?
Am fost abordat de un membru al familiei.
Nu știu ce intenții ai
cu joaca asta de-a detectivul.
Ar trebui să fii aici, la Scotland Yard, ca și tatăl tău.
Un exemplu greu de urmat.
Poți să mai spui o dată.
Ce dorești?
Medicul legist a observat
contracțiile extreme ale pupilelor.
A făcut câteva analize și a concluzionat
că ezerina este cauza morții sale.
E cunoscută și sub numele de fizostigmină.
Utilizată la picăturile pentru ochi pentru tratarea glaucomului
sau, dacă este injectată direct în fluxul sanguin,
poate provoca un atac de cord.
Tatăl tău obișnuia să se aplece în față așa.
Leonides era diabetic.
Este posibil ca eserina să fi fost schimbată cu insulina lui.
- Lua picături de ochi? - Da.
Deci, s-ar putea să fi fost doar un accident.
S-ar putea. Nu avem un caz prea solid.
Și avocații familiei ne-ar distruge
dacă am încerca să mergem mai departe.
Cum rămâne cu presa?
Dacă ar respira cuvântul "crimă",
presa va fi peste tot.
Iar acestor oameni le place intimitatea
la fel de mult cum le plac și banii lor.
Acest membru al familiei... este un el sau o ea?
Ea.
Mai presus de orice bănuială?
În regulă. Două zile. Apoi anulez vânătoarea.
Nu am decis încă dacă iau cazul.
Atunci ce faci aici?
Nu înțeleg de ce o familie ca asta ar vrea să vorbească cu mine.
Nici măcar nu mi-ar deschide ușa. Nu am nicio autoritate. Eu...
Leonides a avut mulți prieteni puternici.
Dar a avut și dușmani puternici.
Era un personaj controversat.
Ia toate notele astea la biroul, gândește-te și
așteaptă apelul meu.
Mulțumesc, Charles.
Pentru ce?
Pentru că m-ai dus să dansez în seara asta.
Charles Hayward.
Totul e în regulă?
Știi ceva despre cârtițe?
Nu. Mă tem că nu.
Bineînțeles, am un întreg arsenal de alte arme.
Capcane, otrăvuri...
uneori o folosesc pe Holly.
Îi rănește, înțelegi? Îi face să sângereze.
Cârtițele sunt hemofilice.
Mici hemoragii.
Ca niște familiile regale europene.
Deși eu găsesc că o pușcă îmi exprimă cel mai bine sentimentele.
Ești detectivul Sophiei?
Da. Charles Hayward.
Îmi cer scuze, porțile erau deschise.
Da, te așteptam.
Edith de Haviland.
Sora mea decedată a fost prima soție a lui Aristide.
Sophia crede că un Borgia
trăiește sub acest acoperiș.
Ce dramatic.
Josephine!
Josephine, te cheamă bona!
- Grăbește-te! - Bine, mătușă Edith!
Vino imediat, ești o fată bună.
Haide.
Lasă-mă.
Haide.
Nu știu ce ne-am face fără bătrânele noastre doici.
E devotată.
Am ales-o personal cu ani în urmă.
Bună, Charles.
Sophia.
Cum v-ați cunoscut?
Ne-am întâlnit în Egipt,
când am fost acolo pentru Sotheby's.
Mi-a salvat viața.
Nu-i așa, Charles?
Calul ei a luat-o la goană spre piramide.
Am reușit să-l opresc.
Poftim?
Sophia nu a luat-o niciodată la goană în toată viața ei.
Cu calul sau cu orice altceva.
Lui Charles îi place să creadă că m-a salvat.
Dragul de el...
Mătușa Edith a venit să aibă grijă de bunica
și când ea a murit,
a considerat că e de datoria ei să ajute la educația băieților.
Să-i salveze de influența bunicului.
Mătușa Edith și bunicul
erau cum sunt câinele și pisica.
Ea îi spunea că este un venetic alunecos
cu degetele în tejghea, iar el îi spunea ei
că este o snoabă xenofobă îngustă la minte.
De fapt, cred ea îl adora în secret.
Iată-l și pe om în persoană.
Știu la ce te gândești.
Fiica superba a unui conte
și un imigrant pigmeu, o potrivire improbabilă.
Dar bunica s-a îndrăgostit de el.
Era ceva exotic și vibrant în el
care o fascina.
A fost o căsătorie fericită?
Foarte fericită.
Desigur, prietenii lor
nu se amestecau, iar părinții ei nu-l puteau suporta.
Ei bine, atunci de ce nu l-au oprit?
Nimeni nu-l putea opri pe bunicul, Charles.
Aici l-ai găsit?
Poți să-mi povestești cum a fost?
I-am adus micul dejun.
Era ceva obișnuit?
Da.
Bună dimineața, bunicule.
Lui îi plăcea să-i duc eu micul dejun.
De ce?
Noi aveam... o legătură specială.
Bunicule.
O legătură specială? Cum adică?
Nimic.
Ne înțelegeam bine, asta-i tot.
Aceasta era baia lui.
Și ăsta este dulapul fatal.
Și acolo?
Camera soției lui.
- Brenda. - Da.
În biroul meu, ai spus...
ei bine, ai spus că erai speriată.
Suntem o familie foarte ciudată, Charles.
În noi este multă cruzime
și avem diferite feluri de cruzime.
Și sunt atât de supărătoare...
aceste diferite feluri.
- Ce vrei să spui? - Exact ceea ce am spus.
Dacă ai nevoie de ceva, știi unde mă găsești.
Da, mulțumesc, Sophia.
Tu ești detectivul?
Iar tu trebuie să fii Josephine.
Sora Sophiei.
- Ce mai faci? - Foarte bine. Mulțumesc.
Deci tu afli secretele oamenilor?
Asta-i ideea.
Acolo este casa ta din copac?
A mea și a lui Eustace.
Este fratele meu mai mare.
Îmi place caietul tău.
- Ce scrii în el? - Lucruri pe care le știu.
Știu multe lucruri.
Și acum, că bunicul meu a murit,
sunt de departe cea mai deșteaptă persoană din această casă.
Mai vrei să-mi spui ceva?
Încă nu.
Vezi, am citit povești cu detectivi.
Și unui detectiv bun îi va lua timp
să adune dovezi și să-i chestioneze pe toți
înainte să rezolve un caz,
pentru că criminalul nu este niciodată
cel care e suspectat inițial.
- Acum Magda este pregătită pentru tine. - Magda?
Nu-i place să-i spun "mamă".
Spune că se simte bătrână.
Nicăieri nu e ca acasă.
Pantofii ăștia sunt complet nepotriviți.
Foarte frivoli pentru ocazia asta.
Îmi cer scuze, domnule Hayward.
Nu.
Doamne...
Noaptea trecut am băut prea mult vin roșu.
Îmi dă dureri de cap.
Vinul de Burgundia mi se pare mult mai bine.
Poate ar trebui să luați o aspirină.
Acid acetilsalicilic?
- Părul câinelui, dragule. - Da.
Vindeci răul cu rău.
Dar tu?
E cam devreme pentru mine... cred.
Ești drăguț.
Dar o să vedem când vei avea trei copii.
Deci...
sunteți actriță?
E evident că nu ai pus niciodată piciorul într-un teatru,
altfel mi-ai cunoaște munca.
Trebuie să recunosc că prefer filmele.
Înțeleg.
Nu mi-a păsat prea mult de filmele mele.
Cu toate că am un scenariu superb.
Soțul meu mi l-a scris.
Demascarea.
Prima lui ficțiune.
Plină de pasiune.
Personajul principal, "moi",
este un rol minunat de dramatic.
Știu că s-a spus mereu că ar trebui să joc comedie din cauza nasului meu.
Presupun că crima asta
ne va face multă publicitate în avans și...
Continuați.
Dar toate astea sunt cu adevărat atât de importante?
Până la urmă, o avem pe propria noastră Ruth Ellis
chiar sub acest acoperiș.
Ruth Ellis l-a împușcat pe iubitul ei, nu pe soțul ei.
În orice caz, a fost spânzurată pentru asta.
Și pe bună dreptate.
Vreți să spuneți că
ați vrea s-o vedeți pe Brenda Leonides spânzurată?
Îmi răstălmăcești cuvintele.
Ei bine, aș putea vorbesc cu soțul dumneavoastră?
E în bibliotecă.
Mulțumesc pentru timpul acordat.
- Asta-i tot? - Da, pentru astăzi.
Bine. Mor de foame.
Sper că nu vă întrerup.
Charles, dă-mi voie să te prezint tatălui meu,
Philip Leonides.
Este o plăcere
să vă cunosc, domnule. Charles Hayward.
Am cunoscut un Hayward...
Comisar Adjunct la Scotland Yard.
O legendă în poliție.
Tatăl meu.
S-a descurcat destul de bine...
până când a fost ucis.
Nu s-a aflat niciodată cine l-a ucis?
- Nu. - Nu e o recomandare prea bună.
Tată...
Domnule Leonides,
Oricât de dezagreabilă credeți că este vizita mea,
pot să vă garantez că e nimic în comparație
cu ceea ce vă așteaptă
în cazul în care poliția decide să vină din nou aici.
Poți să faci un efort, te rog?
Pentru mine?
Se pare că iubita mea Sophia este supărată.
Trebuie să ajungem la un fel de acord, domnule Hayward.
Sugerați să lăsăm ca zarurile
să decidă?
Va decide dacă vom continua sau nu această conversație.
- Alege un număr. - Vreți să terminați cu asta?
- Domnule Leonides, vă rog... - O să-ți aleg eu un patru.
Desigur, cotele sunt împotriva ta.
Și, oricum, nu voi răspunde la întrebările tale.
Ei bine, asta ar face o impresie proastă, domnule.
Crezi că niște presiuni ilegale
din partea unui omuleț de la Scotland Yard
- mă vor face să vorbesc cu tine? - Așa cred, da.
Pentru că omulețul și cu mine
încercăm să vă facem o favoare, domnule.
Carnețelul... bineînțeles.
Atunci notează.
- Sunteți fiul cel mai mare. - Da, sunt.
De cât timp locuiți aici?
De zece ani, de când am pierdut o partidă de poker
cu niște oameni nepotriviți.
Tatăl meu s-a folosit de asta ca o oportunitate
să mă țină în lesă.
Asta ne-a dus aici.
Împreună cu una sau două bombe.
Tatăl meu se referă la unele dintre piesele mamei mele,
care au avut mai puțin succes.
- Da. - Deci ați scris un scenariu.
Sunt un istoric.
Scriu despre literatura și arta medievală.
Acest scenariu pentru soția mea a fost...
o singură excepție.
Ea și cu mine trăim pentru arte.
Deci nu jucați niciun rol
în operațiunile de afaceri ale tatălui dumneavoastră?
Unchiul Roger conduce "Associated Catering",
compania emblematică a bunicului meu.
Da, fratele meu mai mic se ocupă de ea,
în ciuda faptului că are simțul de afaceri al unei manguste.
Dar nu sunteți într-o criză reală de... bani?
Nimeni din casa asta nu are nevoie de bani.
Atunci de ce stați aici?
Pentru că asta a fost înțelegerea. În afară de asta,
cine vrea să muncească pentru a-și câștiga existența, domnule Hayward?
A fost citit testamentul?
Încă nu. De ce?
M-aș fi așteptat să fi fost citit până acum, asta-i tot.
Toată lumea știe ce conține.
Toți suntem foarte bine asigurați financiar.
Deci, niciun indiciu pentru tine, domnule Hayward.
Vă mulțumesc, domnule Leonides.
Da, un ultim lucru.
Dacă insiști...
Nu păreți deloc trist, domnule.
Poftim?
Tatăl dumneavoastră e mort.
Dar nu păreți deloc trist.
La revedere, domnule Hayward.
Un om mărunt, domnule Hayward, care aruncă o umbră mare.
O umbră foarte mare și destul de strâmbă.
Ce faceți?
Nu pot să mă joc și eu de-a detectivul?
Miroși a trabuc, ceea ce înseamnă că l-ai întâlnit pe Philip.
Dar nu simt miros de alcool.
Magda mai doarme încă?
Nu. M-am întâlnit cu ea.
Deci ai refuzat băutura pe care ți-a oferit-o.
Ești un băiat cuminte.
Vrei să rămâi lucid
și cu ochii pe premiu.
Nu-i de mirare că Sophia te place.
Lady Edith,
când ar fi un momentul potrivit să discutăm?
Sunt ocupată.
Tăierea crengilor.
Cred cu tărie în în avantajele tăierii.
În toate anotimpurile.
Clemency Leonides.
Ești liber să vii și să pleci după cum dorești.
Îmi cer scuze, ușa era deschisă.
Presupun că ești detectivul particular angajat de Sophia.
Charles Hayward.
Continuând cu tema noastră privind deschiderea,
poate ar trebui să știi că
sunt cercetător chimist la La Roche.
- Și...? - Și specialitatea mea
este toxicologia plantelor, domnule Hayward.
Știu tot ce se poate ști despre otrăvuri.
Bănuiesc că nu aduceți acasă problemele de la serviciu.
Roger!
Detectivul Sophiei este aici.
Îmi puteți spune cum vă înțelegeți?
Locuiți toți în această casă.
Cine ți-a spus că ne înțelegem?
Domnule Hayward...
mătușa Edith mi-a spus că o cunoști pe Sophia.
Da, ne-am cunoscut superficial
- în Cairo. - Nu, nu, e bine.
Credem că e bine, nu-i așa, Clemmy? Facem totul ca să ajutăm
- s-o închidă pe târfa asta. - Dragule...
Nu-mi vine să cred că nu a putut aștepta. Avea 86 de ani, pentru Dumnezeu,
și l-a ucis cu sânge rece.
Roger, liniștește-te.
Da, soția dumneavoastră are dreptate, domnule. Dacă nu sunteți atent,
s-ar putea să vă vă găsiți în fața unei acuzații de calomnie.
Cum poți să calomniezi o criminală?
M-a lăsat orfan.
Ai 55 de ani, iubirea mea.
Aceste lucruri se mai întâmplă.
- Ai dreptate. - Îmi pare rău.
Nu, nu. Continuă, te rog.
Sunteți directorul general al Associated Catering,
compania tatălui dumneavoastră.
Una dintre companiile sale. Mi-a dat-o mie,
dar ai dreptate, este a lui.
De fapt, totul este al lui.
În casa tatălui meu sunt mai multe vile.
Când ați vorbit ultima dată cu el?
Vorbeam tot timpul. De ce mă întrebi?
E o întrebare simplă.
Ce vrei să spui? Ce vrea să spună?
Putem continua discuția asta altă dată?
Știi ce aș vrea să fac?
Aș vrea s-o strâng de gât pe acea femeie cu mâinile mele.
Nu știe ce vorbește.
Nu a avut timp să se adapteze. Ea este o oportunistă,
din toate punctele de vedere.
Și a otrăvit un bătrân fără apărare!
Soțul dumneavoastră are un temperament coleric.
Nu ar face rău nici unei muște.
Este foarte natural să-ți iubești tatăl,
dar la el e vorba de idolatrie.
Să fii copilul favorit nu înseamnă că totul e numai lapte și miere.
- Dați-mi voie să vă ajut. - Nu, nu.
- Vă rog. - Îmi place să fiu ocupată.
Mai ales acum, când copiii nu mai au nevoie de mine.
Sau nu pentru mult vreme.
Presupun că acesta este destinul unei bone.
Sunteți singura membră a personalului angajat aici?
Da. În prezent suntem doar eu și bucătăreasa.
Datorită morții domnului Leonides.
Vor ca reședința să fie liniștită și izolată.
Dar oricum, slujitorii de aici vin și pleacă mereu.
Cine e cu Sophia?
Este domnul Brown, domnule.
Profesorul copiilor.
Să fiți blând cu doamna Leonides.
Nu este la fel de dură ca ceilalți.
Pot să intru?
Nu ești deloc așa cum mă așteptam să fii.
Ce ți-au spus despre mine?
Toți cei de acolo?
Nu-ți face griji, pot să ghicesc.
Fiarele...
Ce dacă am 37 de ani?
Ne-am căsătorit din dragoste. Ce e rău în asta?
Ei s-au născut bogați,
așa încât ei cred că nimeni nu este suficient de bun.
Cum v-ați întâlnit cu soțul dumneavoastră?
Eram dansatoare în Las Vegas.
Da.
El avea niște afaceri acolo.
Într-o zi a mers la cazinoul
unde lucram eu.
Și m-a văzut plângând.
Te rog...
să nu crezi că plânsul este starea mea naturală.
Nu.
Dar aveam niște probleme
ca o oribilă servitoare măruntă.
Adică însărcinată?
Eram sătulă de bărbați.
Voiam o casă.
Visam la un om de treabă care să se îndrăgostească de mine.
El a spus, "Stai jos și spune-mi ce s-a întâmplat".
Eu i-am spus:"Nu pot,
voi fi concediată dacă stau la masă cu un client".
Atunci mi-a spus: "Nu vei fi concediată. Eu sunt proprietarul.
Soțul dumneavoastră deținea un cazinou în Las Vegas?
Ei bine, nu era o informație publică.
Era mai mult un partener din umbră.
Cred că sosirea dumneavoastră aici a provocat destul de multă agitație.
Am jurat că voi fi o soție foarte bună, și am fost.
Dar nu am putea scăpa niciodată de familia lui.
Stau aici și trăiesc pe spatele lui.
Și copilul?
Se pare că în cele din urmă nu era niciun copil.
A fost o eroare.
Soțul dumneavoastră obișnuia să facă ceva seara, sau...?
Îi plăcea să se uite la televizor.
Venea aici,
acesta era fotoliul lui.
Uneori îi puneam muzică
și el se uita la mine cum dansez.
Îi plăcea foarte mult.
În unele seri lucra până târziu
cu domnul Brown, profesorul copiilor.
Se înțelegeau bine.
La ce lucrau ei?
Aristide își scria memoriile.
Am o întrebare delicată pentru dumneavoastră, doamnă Leonides.
Aș vrea să-mi spui Brenda.
- Insulina... - Da?
Soțul dumneavoastră se injecta singur?
Da, dar în seara aceea
i-am făcut-o eu.
El mi-a cerut să fac asta.
Mi-a spus că e obosit și mi-a cerut să i-o fac eu.
Bine.
Bona spune că o parte din familie suspectează că a fost otrăvit.
Da.
Este o posibilitate.
Vezi?
Eu l-am omorât.
Poliția va găsi amprentele mele
pe flacon și pe seringă.
Dar pe flacon scria Insulină, nu otravă.
Și dacă l-aș fi ucis eu, aș fi șters flaconul,
nu-i așa?
Nu-i așa?
- Domnule.. - Stai jos.
O cunoști pe femeia asta?
Da, Sophia de Haviland.
Lucrează la Sotheby's.
Nu lasă pe nimeni să se apropie de ea. Dar umblă vorba că
voi doi vă înțelegeți bine. Știi cine este acest om?
E Aristide Leonides.
Ei bine, numele real al acestei femei este Sophia Leonides.
Nepoata lui.
Cred că a uitat să menționeze asta, nu-i așa?
Vezi, suntem siguri că
Leonides colabora cu CIA
din timpul războiul civil din Grecia.
Și nu știm de ce.
Și luând în considerare ceea ce se întâmplă
în această țară în acest moment,
vrem să ne asigurăm că prezența ei aici
și faptul că-și ascunde adevărata ei identitate
sunt doar o coincidență.
Sunt sigur că există un motiv bun pentru...
Uite...
te plictisești de moarte la ambasadă
și vrei să lucrezi la Informații, nu-i așa?
Da.
Atunci consideră că ea e portița ta de intrare.
Nu, nu, nu...
Te-am căutat.
Ce faci aici?
Acesta este biroul domnului Aristide Leonides,
Știu.
Ce faci aici?
Domnul Leonides mi-a dat permisiunea.
Văd asta.
Deci tu ești acel detectiv particular
- și vrei să-mi pui întrebări? - Da.
Nu l-am cunoscut încă pe Eustace.
Ce puteți să-mi spuneți despre el?
E ceea ce se numește azi un adolescent.
Rebel. Furios.
Disprețuiește autoritatea.
Iubește rock'n'roll.
Gândește cu capul lui,
ceea ce este o mare realizare în această casă.
Și nu-i place să învețe la domiciliu.
Atunci de ce este aici?
Domnul Leonides a motivat
că datorită paraliziei infantile.
Ar fi râs de el pentru că nu mergea bine.
Dar dumneavoastră nu credeți asta?
Domnul Leonides era o persoană despotică.
L-ați ajutat cu memoriile sale?
Da, dar...
e ceva foarte confidențial.
Ați lucrat cu el în acea noapte?
Da, am lucrat până târziu, cu mai multe întreruperi.
- Vizitatori? - Da.
Mai întâi Roger și apoi Magda.
Nu știți ce au vrut?
Ei bine, niciunul dintre ei nu sunt foarte discreți.
Roger era într-un fel de criză privind afacerile,
iar Magda dorea ca domnul Leonides să-i finanțeze filmul.
Da, "Dezvăluirea".
Și el a fost de acord?
Nu.
Ea joacă în filme pe care nu le vede nimeni.
Și soțul ei scrie cărți pe care nu le citește nimeni.
Oricum, ce știu oamenii ăștia despre lumea reală?
L-a mai vizitat cineva în acea noapte?
Sophia.
E puțin mai discretă decât ceilalți.
Aceasta este casa în care s-a născut domnul Leonides.
Aș vrea să văd o copie a memoriilor sale.
Nu există decât originalul.
Atunci originalul.
A dispărut.
Nu există decât un singur lucru pentru tine.
Broasca ta țestoasă are un nume?
Salome. Mami a jucat într-o piesă care se numea Salome.
Dar mă tem că nu a fost un mare succes.
Salome a dansat în fața regelui Irod.
Și lui i-a plăcut atât de mult,
încât a spus că poate să-i dea orice vrea.
Ai terminat cu interogatoriile?
Pentru astăzi.
Ai găsit multe indicii?
Știi, Josephine,
prima rundă de interogatorii
nu servește la găsirea unor indicii,
ci ca să dai un sens lucrurilor cu care ai de-a face.
Ai noroc că poți să vorbești cu ei.
Ca familie, noi nu vorbim atât de mult.
Cu excepția lui Magda, desigur.
Dar ea nu vorbește decât despre ea însăși.
Cred că ești tristă că ți-ai pierdut bunicul.
Nu prea. Nu mi-a plăcut de el.
Nu a fost de acord să fiu balerină.
Mi-a spus că nu sunt bună.
Dar mie chiar îmi place baletul.
Îmi pare rău să aud asta.
Josephine, ce-mi poți spune despre domnul Brown?
Laurence are o aventură cu Brenda.
Îți scriu scrisori unul altuia.
Oribil de sentimentale.
Laurence este sentimental.
De unde știi?
"Draga mea,
am nevoie de tine mai mult decât aerul pe care îl respir".
Ai inventat asta, nu-i așa?
Știu și unde sunt ascunse.
Știu multe lucruri.
Ascult pe la uși.
Oamenii din aceasta casă nu-mi dau atenție.
Sunt prea egoiști pentru asta.
Dar eu le acord atenție.
Pa-pa, domnule Hayward.
Pa.
- Bună, draga mea. - Bună.
Te-ai apropiat de prada ta, domnule Hayward?
- Lady Edith... - Da.
Mă întrebam dacă porțile
- sunt închise noaptea? - Cu sfințenie.
Aristide credea cu tărie în amenințarea comunistă.
Personal, nu pot să concep că Swinley Dean
are o celulă foarte activă.
Doar dacă, bineînțeles, nu-l punem la socoteală pe domnul Brown.
El este un intelectual, nu-i așa?
Pot să vă pun o întrebare directă?
Astea sunt întrebările cele mai interesante.
Ce e în neregulă cu oamenii din această casă?
Este într-adevăr o întrebare directă.
- Îmi pare rău. - Să nu-ți fie.
Pasiune.
Este un focar de pasiune suprimată.
Asta se întâmplă
atunci când persoana care îți place cel mai mult din lume,
pentru care ți-ai da și viața,
este de fapt aceeași persoană pe care o urăști cel mai mult.
Sunt sigură că înțelegi, domnule Hayward.
Altfel nu ai fi în casa asta,
nu-i așa?
Alo?
Brent, sunt Charles Hayward.
Charlie, ce surpriză.
Ce pot face pentru tine, amice?
Aristide Leonides.
Ce-i cu el?
Ce faci aici?
Nu, Charles. Întrebarea este...
ce faci tu acum?
Nu ți-e frică, nu-i așa?
- Nu, deloc. - Ar trebui să-ți fie.
La o parte!
Deci îți place?
Să mergem sus.
Bunicul meu dorea
să-l țin zi de zi la curent.
Ce fac tinerii,
scena muzicală...
El credea că viitorul afacerii sale vor fi
relaxarea și divertismentul.
Cred că asta gândea când spunea
că lumea s-a înmuiat după război.
Deci pentru asta era Vegasul?
Presupun că nu vrei să vorbești despre memoriile lui.
Știi, am văzut o fotografie cu tine.
Balerină.
Asta a fost când eram o fetiță,
înainte să mă accidentez la genunchi.
Erai dulce.
Vrei să taci și să-mi aprinzi țigara?
Charles, fetița asta are chef să danseze.
Ca în Cairo.
Ultima dorință și testamentul lui Aristide Leonides,
care a fost întocmit de mine și semnat de el,
în fața tuturor membrilor familiei sale,
la 24 iulie 1957.
În acesta, toți și fiecare dintre ei
primesc părți generoase și echitabile.
Cu toate acestea, domnule Hayward,
domnișoara Leonides m-a instruit în mod special
să vă dau toate informațiile de care aveți nevoie.
Dar sper că mă pot baza
pe discreția dumneavoastră absolută.
Desigur.
Pentru că, așa cum am spus familiei,
am realizat doar în azi dimineață că acest testament nu are semnătură.
Toți cei prezenți, inclusiv eu, l-am văzut...
sau, mai bine zis, am crezut că l-am văzut semnându-l.
- Dar... - A murit fără testament?
Așa s-ar părea.
Dar dacă a murit fără testament, atunci...
Atunci beneficiarul principal al bunurilor este,
desigur, a doua doamnă Leonides.
Brenda.
Exact.
Josephine!
Mulțumesc.
Frumoase dotări.
Ce vrei?
Știu despre testament.
Și mai știu că ați avut o discuție aprinsă
cu tatăl dumneavoastră în noaptea în care a murit.
Acum bâjbâi pe întuneric...
dar s-ar putea să fi fost vorba de colapsul iminent
al Associated Catering?
Ești un om extrem de indiscret, domnule Hayward.
Credeam că o să-ți placă să...
Ce-a fost?
O ultimă încercare
să-l convingeți pe tatăl dumneavoastră să vă salveze?
Și a refuzat?
L-a făcut pentru Associated Catering.
Pentru 2 milioane de lire.
Banii ăștia ar rezolva
problemele multor oameni.
Nu și pe ale mele.
Nu am făcut decât să-l dezamăgesc.
Dar el m-a iertat întotdeauna și m-a salvat.
Iar și iar.
În acea noapte,
Clemency mi-a spus să distrug acest cec.
Că ar fi sfârșitul meu dacă aș accepta
încă un bănuț de la tatăl meu.
Dar eu nu sunt așa de puternic ca soția mea.
În dimineața următoare...
era mort.
Aici erai.
Nu trebuie să te furișezi și să-i asculți pe oameni.
Oamenii care trag cu urechea aud lucruri folositoare.
Și pune deoparte jurnalul ăla îngrozitor.
Alo?
Amice, ești urmărit.
Da, știu.
Credeam că ești tu.
Pe noi nu ne-ai fi putut vedea așa de ușor.
Ai ceva pentru mine?
Doar dacă îmi spui
de ce ai plecat de la Ministerul de Externe. Ai promis.
Lumea liberă are nevoie de oameni ca tine.
Lumea liberă...
te rog.
Bine.
Leonides a fost prietenul nostru.
Dar nu cred că moartea lui are ceva de-a face cu asta.
Ce treabă aveați cu el?
Ne-a ajutat în Grecia în timpul războiului civil.
A finanțat cu bani o mulțime de organizații anticomuniste.
Dădea bani oamenilor potriviți.
În schimb, noi l-am ajutat în State.
L-am ajutat să acopere niște afaceri dubioase.
Ceea ce explică Las Vegas.
Era un tip ciudat.
Se vedea ca pe următorul Alexandru cel Mare
sau așa ceva.
Avea o slăbiciune pentru imperii.
Și imperiul britanic se destramă.
Fiecare are ziua lui de glorie.
Și asta-i tot?
Toată lumea vrea să știe cine l-a ucis,
dar nimeni nu are niciun indiciu.
Dar aici vorbim despre mulți bani.
Tipul ăsta era peste tot. Ca o caracatiță.
Deci cine beneficiază de moartea sa?
E mult prea evident.
Poate prietenul tău din mașină ne-ar putea ajuta.
Bună. Cred că avem un prieten comun.
- Poftim? - Soția ta.
Ce? Cum poți să...
Lăsați-mă, lăsați-mă!
Potolește-te.
Vrem doar să știm cine ești.
Ia să vedem.
Haide. Da.
Băiete...
Charles,
ți-l prezint pe Sergentul Glover de la Scotland Yard.
Ia-o mai ușor, uriașule.
Ce naiba credeai?
Charles, nu este chiar atât de rău cum pare.
Credeam că, având în vedere prietenia ta cu tatăl meu,
vei avea mai multă încredere în mine.
Am jurat că voi avea grijă de tine ca să nu ți se întâmple ceva.
Serios, îmi spui
că acel clovn era acolo ca să mă protejeze?
- Dacă cineva este... - Taci, Glover.
Are dreptate, ești un clovn.
Acum, pleacă de aici.
Charles, trebuie să înțelegi,
Sunt sub o mare presiune.
Acest caz are implicații politice.
E sensibil.
Și cu trecutul tău...
Poftim? Trecutul meu?
În Cairo.
- Eram diplomat. - Bineînțeles.
Și eu sunt ducesă.
Acum, dă-mi ceva,
ca să pot să mai am încredere în tine.
În regulă.
Oricare dintre ei ar fi putut face asta.
Toți aveau mijloace, toți au avut ocazia.
Motive?
Mânie, gelozie, dragoste, lăcomie.
Alege.
Deci niciun comunist,
nici mafia din Las Vegas, nici o conspirație CIA?
Și noi investigam.
În liniște.
Dar tu poți intra în casă fără mandat.
Întoarce-te acolo
și află cine l-a ucis pe blestematul de pigmeu.
Brenda recunoaște că i-a făcut injecția fatală.
Dar oricine ar fi putut să schimbe flacoanele.
Inclusiv ea.
Da, inclusiv el.
Cum ar fi putut să cunoască Brenda consecințele
schimbării insulinei cu picăturile de ochi?
Știam cu toții.
El a ținut să ne spună despre asta
la cea de-a 86-a aniversare. A vorbit în detaliu,
explicându-ne cum am putea să scăpăm de el.
Da, avea un simț ciudat al umorului.
V-ați întâlnit în noaptea în care a murit?
Da, a vrut să discutăm probleme de familie.
Familia era totul pentru el.
Atunci poți să-mi povestești despre Laurence Brown.
Știai că avea o aventură cu Brenda?
Presupun că știam că s-ar putea să fie ceva.
Și dacă bunicul tău afla?
Sunt destul de sigură că știa totul despre asta.
Și nu-l deranja?
Este foarte probabil ca atunci când l-a ales pe Laurence
pentru postul de profesor al nepoților săi,
să-l fi ales și pentru Brenda.
- Da. - Pentru ca Brenda să fie fericită.
Atunci să presupun și că știai că nu a semnat testamentul?
- Ei bine, a fost o surpriză. - Deci Brenda primește totul.
Inclusiv, aș spune, și ultimul cui din sicriul ei.
De ce atâta grabă, Josephine?
Am auzit că faci progrese.
Dar nu tu vei rezolva acest caz.
Pentru că tu ești Watson.
Așa spui tu?
Ei bine, atunci ce-ar fi să mă luminezi, Holmes?
- Spune-mi despre scrisori. - Ce scrisori?
Cele pe care Brenda și Laurence Brown
se presupune că și le scriu unul altuia.
Am inventat.
Fac asta de multe ori.
Ca să nu mă plictisesc prea tare.
Nu te cred.
Știu că știi ceva.
Uneori oamenii nu știu ceea ce știu.
Aici erai...
Ce vrei acum, dădacă?
Ciocolata fierbinte e gata.
Uită-te la tine. Pantofii de balet sunt plini de noroi.
Nu-mi place ciocolata caldă.
O faci doar ca s-o bei tu.
O să te ajute să dormi bine la noapte.
Nu tot ce se spune la televizor este adevărat, dădacă.
Lasă-mă în pace.
- Domnule Hayward... - Bună ziua.
Ce?
Aș spune că ne așteaptă o altă crimă,
nu crezi, Watson?
O altă crimă, Holmes?
Ei bine, întotdeauna există o a doua crimă.
Cineva care știe ceva este eliminat
înainte de a putea dezvălui ceea ce știe.
Nu am spus că poți intra.
Îmi pare rău. Am crezut că nu m-ai auzit când am bătut.
Știu că toți idioții din casa asta
pur și simplu cerșesc să vorbească cu tine, dar eu nu.
Mă plictisești.
Ce părere ai despre
profesorul tău, domnul Brown?
Cred că domnul Brown se descurcă foarte bine.
Nu mă deranjează. Dar pe tine?
Deși este un pic ciudat
să fie atras de soția propriului bunic.
Îmi pare rău, te-am șocat?
Nu, doar că toți sunt atrași de bunica.
Unchiului Roger i s-au aprins călcâiele după ea.
Îl înțeleg.
Cred că bunicul s-a distrat copios
când a pus pisica asta printre porumbei
și se uita cum zburau penele.
Am o întrebare pentru tine, domnule detectiv.
Nu-mi pot imagina nimic din ceea ce-ți pot spune
și tu să nu știi deja.
Ba da. Ți-ai tras-o cu sora mea la Cairo?
Bunicul tău tocmai a murit.
Un lucru bun. Un capitalist mai puțin.
Te rog, nu știi ce spui.
Nu te-am auzit.
I-ai tras-o surorii mele?
Chiar ești fericit că bunicul tău e mort?
Era un maniac al controlului care se juca cu viețile oamenilor.
A fost un porc sadic și
aroganța lui era intolerabilă.
Așa că a primit ceea ce merita.
Dar nu cred că a fost Brenda.
Nu este destul de inteligentă.
S-ar putea să i se fi înscenat asta.
De către cineva inteligent.
Ți-ai făcut un obicei să dai buzna?
- Ce vrei? - Scuze. Voi fi scurt.
Când Brenda a fost adusă aici în casă,
a fost considerată mărul stricat din paner?
Din câte îmi aduc aminte, nu a fost nicio problemă cu merele.
Nu a avut loc nicio degustare de fructe interzise,
dacă asta vrei să insinuezi.
Acum trebuie să pleci.
L-ați iertat?
Nu era nimic de iertat.
Era o infatuare copilărească.
Da, înțeleg. Deci dragostea s-a transformat în ură?
Soțul meu o urăște pe Brenda
pentru că crede că ea i-a ucis tatăl.
- E foarte simplu. - Da, dar nu și dumneavoastră.
- Știți altceva? - Trebuie să insist.
- N-am terminat încă. - Nu pot să cred...
Soțul dumneavoastră mi-a arătat cecul pe care i l-a dat tatăl lui.
I-ați spus să-l rupă.
Dar nu l-a rupt. Atunci v-ați dat seama că
că nu veți scăpa din acest loc decât atunci când
- socrul dumneavoastră va muri? - Da.
Exact acest gând mi-a trecut prin minte.
Dar acum este mort.
Așa că putem scăpa.
Încă ceva.
Sophia?
Ce faci?
Arzi dovezi?
Pentru Dumnezeu...
Tocmai a sunat un reporter de la The Times.
Dacă el știe, în curând va afla toată lumea.
În aceste memorii, nu era nimic care să privească
asasinarea lui. Ai încredere în mine.
Să am încredere în tine?
În timpul războiului, a făcut comerț cu...
bombe.
Mai întâi distrugi un oraș,
apoi intri în oraș și îl reconstruiești.
Nu sunt sigură lumea trebuie să știe asta.
Asta și alte lucruri.
Și tu decizi asta?
Da, eu decid.
Ce-ai de gând să faci, Charles?
Ce știi tu despre încredere?
Ce s-a întâmplat?
Mașina nu pornește.
Ce urât din partea ei. Sunt o mulțime de camere aici.
Mâine dimineață o să punem pe cineva să o repare.
Ești sigură?
Mătușă Edith, te-am căutat peste tot.
Unde ai fost?
Nu e treaba ta, dragă.
E ciudat să vă întâlnesc aici, la ora asta târzie.
Se pare că mașina mea s-a stricat.
Ce păcat, o mașină așa de frumoasă...
pentru un copoi fără un sfanț.
Aceasta este problema.
Nu-mi pot permite decât una la a treia mână.
Vrei să te duc acasă?
Tocmai l-am invitat pe Charles să rămână aici noaptea asta.
Ei bine...
asta-i o idee mult ai interesantă.
La naiba. Nu au mai fost atâția oameni în jurul mesei
de când a murit bunicul.
Ce caută ea aici?
Dădaca?
Nu vreau să pierd distracția.
Nu există așa ceva în camera asta, dovlecelule.
Josephine.
O s-o bag în pat, lady Edith.
Ei bine, este evident că ea a scăpat.
"A scăpat"? Nu e prizonieră.
Nu vreau să merg la culcare, mătușă Edith. Vreau să stau aici.
Mă tem că nu ai de ales, draga mea.
Cu un zâmbet, spiridușule.
Va trebui să-mi spui totul, Watson.
Micuța domnișoară trebuie trimisă în Elveția,
Și cu cât mai repede, cu atât mai bine.
Nu e bine pentru ea să fie implicată
în această afacere oribilă.
Tu ai vrut să crească aici.
Am vrut disciplină în viețile lor.
Nu m-am gândit că tatăl tău le va controla fiecare mișcare.
De unde era să știu că voi fi împiedicată să fiu o mamă?
Uneori mă întreb de ce te-ai mai deranjat
să ai copii, Magda.
Imediat ce s-au născut, ai șters-o să joci
în cel mai îndepărtat teatru de provincie pe care l-ai putut găsi.
E ceva mișcător în dragostea profundă a unei fete bătrâne
pentru urmașii surorii ei.
Mișcător și disperat.
Felicitări, mamă. Un alt spectacol demn de aplauze.
Nu-ți face griji, Sophia.
Am trecut prin două războaie mondiale.
Pot supraviețui și săgeților trimise de Magda la beție.
Josephine are dreptate.
Se pare că prezența ta ne-a adus pe toți împreună.
Cu o excepție notabilă.
Mirosul sângelui.
Nu știam că înțelegerea noastră
cuprindea cazare și masă, domnule Hayward.
Tată, Charles este oaspetele meu.
Oaspeții nu-și bagă nasul peste tot,
uitându-se la gazdele lor ca la niște potențiali ucigași.
Sunt sigură că crede despre noi că suntem niște potențiali ucigași.
Dar nu-l poți învinui pentru asta.
Ei bine, atunci, Charles.
Ce zici de o întrebare directă?
Cum sunt criminalii?
Ei bine... ca dumneavoastră.
Și ca mine.
Ca toată lumea.
Pasionali.
Cu sânge rece.
Au una sau două trăsături comune.
Vanitate.
O moralitate distorsionată.
Lipsa de empatie.
Iar ucigașii au tendința să simtă că sunt deasupra
regulilor și legilor care îi guvernează pe muritorii de rând.
Ei bine, această descriere
se potrivește tuturor membrilor acestei familii.
Nu vă invidiez... pe tine și slujba ta.
Prostii, e cea mai ușoară treabă în lume. Caz deschis și închis.
Mă duc în camera mea.
Frumos din partea ta că ai fi venit măcar acum,
având în vedere că nu ai fost la înmormântarea lui.
N-aș fi putut să suport.
Vrei să spui că ai auzit prognoza meteo?
Nici nouă nu ne plac înmormântările, dar puteai cel puțin să te prefaci.
În definitiv, primești toți banii noștri.
Ce fel de vrajă i-ai făcut sărmanului ursuleț de pluș?
Aristide a iubit mereu balerinele. Știți asta.
Nu erai balerină.
Erai o figurantă în bikini.
Ceea ce nu explică de ce nu a semnat testamentul.
Am spus domnului Hayward tot ce am avut de spus.
Sunt sigură că nu avem nevoie de un investigator în casă
ca să ne spunem unii altora adevărul.
Magda, asta nu-i o replică preluată din "Sfârșitul doamnei Cheyney"?
Nu, nu este. Dar dacă vrei să știi,
este dintr-un thriller pe care l-am făcut la Frinton.
Am încheiat cazul.
Recunoaște, Brenda.
Preferi să fii cu Laurence. Ați planificat asta împreună?
Sigur că da.
Sper că toți acești bani nu-ți vor afecta
principiile, domnule Brown.
Brenda are bikini roșii sub pat.
Draga mea, acolo îi ții?
Nu mă cunoști. Niciunul dintre voi nu mă cunoaște.
Cred că te cunoaștem.
Cel puțin cunoaștem genul tău.
Vai de mine, mama a intrat în modul distrugere.
Nu l-am omorât. Mi-e dor de el.
Și oricare dintre voi și-ar fi dorit să-l elimine.
Ce naiba vrei să spui?
Un scenariu de film.
Sunt destul de sigur că motivul pentru care nu a susținut scenariul
este pentru că știa că ar fi un triumf
și ar fi dus la independența noastră.
Ce să-ți spun... Nici măcar nu l-a citit.
Ce?
L-am citit eu.
Deci e vina ta.
Nu, de fapt i-am spus că este destul de bun.
Dar el a spus să dăm cu banul,
pentru că nu erau zaruri,
și mi-a cerut să aleg cap sau pajură.
Și ai pierdut.
Iar el a zis că este o justiție poetică.
Acum înțelegi de ce nu am vrut să te implici cu familia mea?
Sophia, nimic nu e mai bun decât o discuție de la inimă la inimă,
presupunând că putem găsi o inima adevărată sub acest acoperiș.
Asta e ideea.
Spre deosebire de voi, eu l-am făcut fericit.
De aceea mi-a dat toți banii.
Ei bine...
îmi pare rău să întrerup această reuniune de familie atât de plăcută,
dar am ceva de spus.
S-ar putea ca Josephine să aibă dreptate. Până la urmă, este o seara distractivă.
Nu în mod special.
Roger și cu mine plecăm...
definitiv.
Într-un loc frumos?
Barbados. Acolo sunt multe plante toxice
pentru Clemency.
Intenționam să înființăm, să finanțăm și să administrăm un orfelinat.
Unii oameni sunt foarte norocoși.
Aș fi crezut că nevoia ta pentru copii
ți-ar fi pe deplin satisfăcută de Roger.
Nu obosești niciodată s-o faci pe superiorul?
Ați ruinat afacerile familiei și o ștergeți în Barbados.
Tipic pentru fratele meu.
Mai bine așa decât să pierzi totul jucând bacara pe Riviera.
Sărmanul Roger...
habar nu are ce distractivă poate fi viața.
El m-a ales pe mine.
Da.
Și mă întreb în fiecare zi de ce.
Dar nu i-am cerut niciodată...
să mă iubească mai mult decât te-a iubit pe tine.
Da, Eustace?
Am o întrebare pentru Sophia.
Domnul Hayward ți-a tras-o în Cairo?
Doar că părea cam nesigur
- când l-am întrebat. - Nu fi vulgar, Eustace.
E un sens al dramaticului.
Poți să explici ce relevanță are
pentru discuția noastră, dragul meu băiat?
Este de fapt foarte relevant.
Dacă ea este asasina?
Și de fapt sunt complici.
Vezi?
Acum se iau de tine.
Oamenii ăștia...
Ei aduc tot răul.
Charles, îmi este atât de frică...
Ce se va întâmpla în continuare?
Presa... vor fi cumpliți?
Să nu dai niciun interviu.
Ar trebui să-ți găsești un avocat
care să-ți spună ce să faci și ce să spui
și ce să nu faci și ce nu...
Am nevoie de cineva ca tine, Charles.
Ține-te bine.
Nu spune nimic și va fi bine.
Chiar crezi asta?
Deci a ajuns la tine.
Știam că așa va face.
Sophia, așteaptă.
Sophia, oprește-te. Sophia.
Ești ca toți ceilalți.
Du-o în pat și termină cu asta.
Nu. Încetează.
Vreau să aud și versiunea ei, asta-i tot.
Ce ton moralizator ai căpătat...
Trebuie să recunosc: are un talent special
în a dezbina oamenii.
- Acum ne dezbină pe noi. - Ce tot spui?
Nu Brenda ne-a dezbinat.
Tu ai plecat atunci în Cairo.
Da.
Și nu te-ai întrebat niciodată de ce?
Te rog.
Pleacă, Charles! Ești concediat.
Nu vei putea să concediezi poliția!
Sophia!
Tu ești... Credeam că este altcineva.
- Ce faci? - Ca și tine. Investighez.
- Aici sus? - Trebuie să plec.
Așteaptă.
Josephine!
Porcării senzaționale.
Ai fost la război?
Aseară, am avut parte de o îmbrățișare
din partea câinilor soțului dumneavoastră.
Nu-ți stă rău.
Ești bine?
Să știi că eu și soțul meu
nu am fost întotdeauna așa.
Am fost cuplul cel mai plin de farmec din Londra.
Fotografiile noastre erau în toate revistele.
Oamenii ne admirau.
Mă întreb ce s-a întâmplat.
Știi, Charles,
sunt câini de luptă antrenați.
Te-ar fi putut ucide într-o clipă
dacă ar fi vrut cu adevărat.
Adică?
Ca și noi ceilalți,
ei te plac.
A sosit mecanicul
ca să vă repare mașina, domnule Hayward.
Bine.
Ziariștii ăștia nu obosesc niciodată.
Lipsește cablul demarorului.
Ei bine...
să rămână între noi.
Charles, un apel pentru tine.
Inspectorul Șef Taverner de la Scotland Yard.
Am avut pneumonie. E o crimă?
Încercam doar să stabilim faptele, domnule Agrodopulos.
Nu știați că domnul Leonides a murit?
Doar când am văzut ziarele.
Credeți că fiul meu îmi citea la spital rubrica de decese
în fiecare zi?
De unde îl cunoșteați pe domnul Leonides?
M-a ajutat când am venit la Londra.
De ce?
Noi, grecii, rămânem uniți.
Acesta este motivul.
Uite, eu nu știu nimic.
Mi-a dat plicul ăsta.
Când moare, să-l dau lui Gaitskill.
Și nu l-ați deschis niciodată?
Plicul era închis, cu un sigiliul intact.
Îi cunoașteți pe avocații care au întocmit acest nou testament?
Nu personal, dar știu că domnul Leonides i-a folosit
pentru cealaltă parte a afacerilor sale.
Și dumneavoastră rămâneți executorul.
Da, dar fără niciun entuziasm.
El a stabilit o mică sumă pentru văduvă.
Restul averii are un singur beneficiar.
Nepoata lui, Sophia.
Da?
S-a primit un telefon de la reședința Leonides.
- Da? - Cineva a încercat s-o omoare pe fetiță.
Dumnezeule.
Frânghia a fost tăiată la jumătate.
- Cine a găsit-o? - Eu.
Tatăl meu s-a dus cu ea în ambulanță.
Își amintește ceva?
Era inconștientă.
Probabil că a căzut de foarte de sus.
Sărmanul meu îngeraș.
Mamă, pot să te duc eu dacă vrei să mergi acolo.
Ei bine, nu-i nicio grabă. Nu.
Philip spune că ei fac tot ce se poate.
Dacă vrei s-o faci fericită pe mama ta,
nu aș refuza un gin.
Tu ai fost unul acolo sus în casa copacului aseară.
Am crezut că ești un hoț, de asta l-am lăsat pe câinii afară.
Un om pe nume Gaitskill este aici, domnule.
Lasă-l să intre.
Ce caută Gaitskill aici?
Ce mizerie.
Aceasta este scena unei crime, lady Edith.
Dar este și casa mea.
Nu e drept.
Ce se întâmplă?
Ce caută Gaitskill aici?
Întreab-o pe Sophia.
Lăsați-l să intre pe Usher în regatul reginei Sophia.
Permite-mi să te felicit, Sophia.
Ești o femeie foarte bogată.
Dacă îmi permiți, ți-aș sugera să întocmești un nou testament
cu prima ocazie.
O zi bună tuturor.
Madame Sophia...
Bătrâna ta mamă, falită și fără un sfanț,
te roagă să-i dai de pomană.
Dă-ne un bănuț, draga mea.
Mama ta vrea să apară în filme.
Ești foarte amuzantă, dragostea mea,
dar poate că nu este momentul s-o faci pe clovnul.
Presupun că o să-l salvezi pe Roger.
Noi nu vrem niciun ban.
Voi vinde Associated Catering.
Ce fată bună...
Nu are niciun rost să sporești paguba încercând s-o recuperezi.
Eu am fost fiul lui cel mai mare.
Dar m-a înjunghiat în spate cu ultima lui suflare.
Uitați-vă la amândoi.
Disperați și umiliți
pentru că acum trebuie să meargă la ușa Sophiei
cu castronul de cerșit.
Ieși din camera asta.
Imediat!
Ferește-te de vulturi, draga mea soră.
Este o povară imensă pe umerii tăi.
Cred că am uitat de noi înșine.
Philip, spune-mi,
ce face draga noastră Josephine?
Îmi cer scuze.
Va fi bine, slavă Domnului. Nu are oase rupte.
Vor să o țină sub observație.
Foarte înțelept.
Nu ar trebui să mai stea în casa asta.
E foarte periculos.
Oricât de distractiv ar fi,
m-am săturat de drama asta.
Roger trebuie să plece din această casă.
Ne ne vom face bagajele și vom pleca.
Felicitări, draga mea.
Am vaga bănuială că el a făcut o alegere corectă.
Sophia,
ești o femeie extrem de inteligentă.
Și ești o de Haviland.
Am văzut ce înseamnă să conduci la un anumit nivel,
Și nu este întotdeauna prea plăcut.
Aș vrea să-ți amintești că
această descendență te va ajuta să înțelegi ce este mai important în viață
și simțul echilibrului.
Ei bine, îngerul meu,
poate ar trebui să vorbim despre "Dezvăluirea".
Îmi pare rău, tată.
Dar l-a scris tatăl tău.
Cel puțin citește afurisitul ăsta de scenariu.
Asta nu ar face decât să prelungească agonia.
Papa...
bunicul a spus întotdeauna că averile nu durează
dacă se împart între membrii slabi ai unei familii.
Că ar trebui să fie concentrate în mâinile celor puternici.
Știai despre acest testament, Sophia?
Da.
Arată rău, nu-i așa?
El mi-a pomenit de ideea asta
când situația a început s-o ia razna în Cairo.
El a spus că ar trebui să mă întorc în Anglia,
ca să înceapă să mă învețe să mă ocup de imperiul lui.
De asta m-ai părăsit.
Din cauza asta și pentru că mă spionai.
"Spionaj" este un cuvânt mare.
Mi-ai frânt inima, Charles.
Și eu am demisionat.
De ce nu mi-ai spus despre acest testament?
Nu știu. Când nu a apărut,
am crezut că era unul din trucurile bunicului meu.
Îi plăcea să se joace cu oamenii.
Cred că ai în sânge asta.
Asta a crezut și el.
A spus că arăt ca o de Haviland,
dar sângele din venele mele era al unui Leonides.
Și nimeni nu-mi poate rezista.
Cred că avea dreptate.
Chiar crezi că aș fi putut să-l omor, nu-i așa?
Nu, Sophia...
Poate că domnul Brown s-a apucat de grădinărit.
Sau poate că au fost "plantate" asupra lui.
Este un pic prea convenabil.
Dar poate ajuta cazul prietenei tale.
Merita să ucizi pentru oala de aur.
Nu e prietena mea.
Am preluat eu aceasta anchetă, Charles.
Poziția ta este compromisă.
- Ar trebui să fii cu ceilalți... - Suspecți.
Dacă spui tu...
Aceasta este foarfeca de grădinărit a lui lady Edith.
Și nu dovedește nimic.
Orice cuțit vechi ar fi putut fi folosit ca să taie acele frânghii.
Avem nevoie de dovezi directe privind legătura
dintre domnul Brown și doamna Leonides.
E o glumă, Charles.
Mi-e teamă că nu este.
Ei bine...
atunci te duci tu mai întâi.
Bine.
- Charles... - Da, domnule.
Asta e ceea ce un distins inspector șef
trebuie să facă în anii lui de aur?
Aleluia.
"Laurence, dragul meu, iubirea mea,
nu pot să vorbesc despre noaptea trecută.
Dacă aș face asta, inima mea ar exploda.
Nu mai este mult până când vom putea fi împreună.
Dragul meu...
nerăbdarea unei iubite este o crimă sau o virtute?
Nu vreau ca el să sufere, nu după bunătatea lui față de mine,
dar îmi doresc să dispară.
Doamnă Leonides,
trebuie să vă cer să mă însoțiți
la Scotland Yard.
Poftim?
Orice spuneți,
poate fi folosit
ca dovadă împotriva dumneavoastră.
Ați înțeles?
Dar nu am scris asta.
Doamna Leonides, vă rog.
N-aș face așa ceva.
Arătați puțină demnitate.
Nu am scris asta.
N-aș scrie niciodată așa ceva.
Nu, ei au fost. Ei au fost.
- Cred că ești fericit. - Vei putrezi în iad.
Ipocrit bătrân! Băiețelul lui tata.
Nu ți-ai putut ține mâinile acasă încă de când am ajuns aici!
Charlie, ajută-mă. Acești vampiri
ne-au înscenat asta pentru că noi nu facem parte din lumea lor.
Nu-i lăsa să te păcălească.
Charles, te rog!
Ne-au înscenat asta!
Înăuntru.
Nu am avut nicio șansă în fața lor.
M-a uimit interpretarea ei.
Mamă, dacă Brenda este vinovată, atunci o să fie spânzurată.
- Ajunge. - Ar trebui să fie torturată.
Ți-ar plăcea să vezi asta.
Nu era tatăl tău.
L-am iubit pe tatăl meu. Înțelegi? L-am iubit.
Mai mult decât mă vei iubi tu vreodată.
Acum te simți mai bine?
Vreau ca Brenda să aibă cel mai bun avocat pe care
banii îl pot cumpăra. Vom plăti noi.
Ea a fost întotdeauna depășită de situație.
Sărmana.
Unde te duci?
O întâlnire în oraș, draga mea.
Ei bine, Charles,
te-ai pocăit în ultimul moment.
Trebuie să recunosc, nu aș fi putut face asta fără tine.
Dovezile sunt circumstanțiale.
De obicei așa sunt într-un caz de crima.
Multe depind de impresia asupra juriului.
Dacă vei avea nevoie de o slujbă ca lumea,
știi unde mă găsești.
Ce te gândești, Charles?
Că totuși s-ar putea să fiu eu
și că am scăpat nepedepsită
și cu toți banii datorită ție?
Și de aceea te-am ales pe tine încă de la început?
Cineva ar fi putut falsifica scrisorile astea, nu-i așa?
Se vorbește despre tine în ziare.
Cum ai ajutat la rezolvarea cazului.
- Bună ziua, doamnă Ackroyd. - Domnule Hayward,
asta este șansa dumneavoastră.
Putem să aducem decoratori și pe toți ceilalți.
Aici suntem, dovlecel. Fugi la dădacă.
Ai venit.
Mă bucur să te văd.
Mi-ai lipsit atât de mult.
N-ar fi trebuit să fiu ținută în spital atâta timp.
Nu trebuie să fii atât de furioasă, spiridușul meu.
Nu-i mai spune așa, Magda.
Cum mă adresez fiicei mele, mătușă,
nu este treaba ta.
Josephine, draga mea, te-ai întors.
Spune-mi cum au reacționat Brenda și Laurence?
Au cerșit milă?
Aș vrea să nu vorbești așa despre oameni.
Au găsit scrisori de dragoste pe balconul turnului.
Știam eu. Trebuie să scriu totul în jurnalul meu.
Ei bine, eu am plecat.
Josephine!
Am făcut curat în lipsa ta.
O să-ți fac o ciocolată caldă.
O să-ți...
Doamne Dumnezeule! Ai văzut jurnalul meu?
De ce? L-ai pierdut?
Credeam că este în camera mea.
Nu-l găsesc nicăieri.
Ai încercat în casa din copac?
Știu că tu l-ai luat. Urăsc să faci asta.
Ei bine, micuță domnișoară, calmează-te.
O să-l găsesc.
Lady Edith,
mă tem că rezultatele dumneavoastră nu arată prea bine.
Cât timp?
Greu de spus.
Poate câteva luni.
Există nou tratament experimental promițător.
Nu vreau alte tratamente.
S-a terminat, nu-i așa?
Ei bine...
e indicat să pleci întotdeauna în toiul petrecerii,
tocmai când îți place cel mai mult.
Dădacă, fierbe laptele!
Acum o să plec,
dacă se poate, domnule Hayward.
Da. O să închid eu.
Mulțumesc.
Au sunat astăzi atâtea persoane.
Noapte bună.
Intră.
Dădaca ți-a făcut ciocolată fierbinte.
Urăsc ciocolata caldă și dădaca știe asta.
O face doar ca să...
Doar ca să poată să o bea ea. Știu.
De ce ești supărată, Josephine?
Sunt plictisită.
Și nu-mi găsesc jurnalul.
Nu-i nimic. O să-l găsim.
Charles Hayward.
Aici totul e liniștit, domnule.
Eu am fost cel care a dus cana lui Josephine, dar...
dar dădaca a pregătit-o.
Dar dacă a făcut-o pentru Josephine,
de ce a băut-o?
La timp ca să ne luăm rămas bun, domnule Hayward.
- Unde mergeți? - Aeroportul din Londra.
- Închideți porțile! - Nu fi ridicol.
- Vom pierde zborul. - Înțelegem
ce dificilă este situația, dar Roger și cu mine plecăm
ca să ne putem trăi viețile. De ce naiba am fi dorit
să otrăvim o femeie bătrână care nu ne-a făcut niciun rău?
Poate că nu ea era ținta vizată.
- Poftim? - Stai puțin, domnule detectiv.
Poți să dovedești asta?
Poți să dovedești că nu a fost un atac de cord?
Sau o sinucidere? Ești sigur că a fost otrăvită?
Medicul legist lucrează la asta în acest moment.
Nimeni nu poate pleca de aici fără permisiunea mea expresă.
Clemmy, sună-l pe avocatul meu.
Vreau să verific dacă comportamentul
inspectorului șef Taverner este legal.
Nimeni nu ne poate obliga
să petrecem încă o zi în această casă!
Josephine, acum ești în siguranță.
Ești cu mama și cu tata. Noi vom avea grijă de tine.
Domnule Hayward, cred că ești
un fel de magician. De fiecare dată când te facem să dispari,
- tu apari din nou. - Trebuie să vorbesc cu Josephine.
Cine nu ar vrea în aceste zile?
În seara asta va fi într-un avion spre Lausanne.
Dădaca a fost otrăvită. La fel ca bunicul.
- Nu este interesant? - Dumnezeule...
Nu ești măcar un pic supărată?
Credeam că-ți plăcea de dădacă.
Nu în mod special.
Mă certa mereu. Era nervoasă.
Și sunt sigură că ea mi-a furat jurnalul.
Josephine, există cineva de care să te simți atașată?
O iubesc foarte mult pe mătușa Edith.
Dar noi?
Josephine.
Scuzați-mă. Nu va dura mult.
Cu noi cum rămâne?
Zău așa...
- Mă doare! - Acum, Josephine,
tu și cu mine
vom rezolva acest caz. Nu-i așa?
- Nu-mi găsesc jurnalul. - Nu-ți face griji.
Ce anume știi?
Știu multe lucruri.
Nu am nicio îndoială. Dar știi
și cine a pus ceva în ciocolata caldă, nu-i așa?
Și știi și cine l-a otrăvit pe bunicul tău.
Și știi și cine a tăiat frânghiile de la casa ta din copaci.
Ei bine, acum este momentul ca Holmes
să-l lumineze nu numai pe Watson,
ci și pe Lestrade.
Nu voi nimic spune poliției.
Sunt niște proști.
Ei cred că Brenda sau Laurence au făcut asta.
Eu nu am fost așa de proastă.
Știam foarte bine că nu ei au făcut asta.
Am avut tot timpul o idee
și apoi am făcut un fel de test. Și știu că am dreptate.
Acum te rog să mă asculți.
Îndrăznesc să spun că ești extrem de inteligentă.
Dar n-o să-ți folosească prea mult dacă nu vei trăi
suficient ca să te bucuri de asta.
Nu înțelegi, copilă necugetată,
că, atâta timp cât insiști să-ți păstrezi micile tale secrete,
te pui singură într-un pericol iminent?
Sigur că înțeleg.
Dar în unele cărți,
sunt uciși unul după altul.
Și la sfârșit descoperi cine este criminalul pentru că el sau ea
este practic singura persoană rămasă.
Trebuie să așteptăm și să vedem ce se va întâmpla în continuare.
Aici nu-i vorba de o poveste polițistă, pentru Dumnezeu!
Două persoane au fost ucise.
O să te fac să-mi spui ce știi
chiar dacă va trebui să te scutur până când îți clănțăne dinții!
Aici erai, Charles.
Lady Edith...
Josephine și cu mine aveam o mică discuție.
Desigur, și toată lumea este cam tensionată astăzi,
ușor de înțeles în aceste circumstanțe.
Charles...
Te caută
inspectorul șef Taverner și medicul legist.
Înțeleg că au făcut progrese semnificative.
Ei bine...
Nu-ți face griji, o să fiu cu ochii pe ea.
- Lady... - Știu, Charles.
Lasă-mă să mă ocup eu de asta.
Da, sigur.
Acum...
Ce-ar fi să mergem la Longbridge
și să bem sifon cu înghețată?
Da.
Am înțeles că faceți progrese.
Va trebui să așteptăm raportul de analiză.
Dar aveți o teorie?
Ei bine...
având în vedere simptomele
și faptul că trebuie să fie
o otravă accesibilă și destul de comună,
presupunerea mea avizată este că ar fi cianură.
De ce ar avea cineva cianură în casă?
În afară de a ucide oameni, vrei să spui?
Da.
Cârtițele.
Cârtițele?
Cianura este folosită pentru uciderea cârtițelor.
Scuze, lady Edith, nimeni nu are voie să părăsească domeniul.
Știu.
Dar inspectorul șef Taverner a decis
că ar fi mai potrivit dacă ea ar fi plecată din casă
timp de o oră sau mai mult.
Până când cadavrul este dus de aici.
El nu crede că o fetiță de 12 ani
sau o femeie bătrână și slăbită care-și dă ultima suflare
ar putea fi ucigașii.
Ești de acord, sergent?
Scuze. Toți suntem puțin stresați.
Vă eliberez imediat drumul.
Eliberați drumul.
- Charles? - Uite.
- Ce faci aici? - Este jurnalul lui Josephine.
Edith a încercat să-l distrugă cu var nestins.
Și acolo este cianura.
Ce? Ce este? Ce?
Mătușa Edith a plecat.
Și a luat-o pe Josephine cu ea.
Este scrisul mătușii Edith.
Urcă în mașină.
Este foarte enervant.
Nu-mi găsesc nicăieri jurnalul.
Nu l-ai văzut, nu-i așa?
Draga mea,
te iubesc mai mult decât vei ști vreodată.
- Lady Edith a părăsit domeniul? - A plecat cu fetița.
- Unde? - În direcția asta. De ce?
Dă-i drumul!
Mișcă! La o parte din calea mea!
Mișcă! Înapoi! Imediat.
Ce spune?
"Eu, Edith Jane de Haviland, mărturisesc uciderea
lui Aristide Leonides".
Dumnezeule... Josephine.
Josephine, îți mărturisesc ceva.
Ce?
Nu mergem pentru înghețată.
Ai vrea să știi unde mergem?
Ei bine, da.
Te duc la noile tale lecții de balet.
Lecții de balet?
Mătușă Edith...
Dar nu am luat pantofii de balet.
De ce nu mi-ai spus?
Cred că vom avea tot ce ne dorim
odată ce ajungem acolo.
Mi-aș dori ca bunicul să vadă asta.
De ce ar vrea mătușa Edith să-i ucidă pe bunicul și pe dădacă?
Nu e o psihopată.
Nu cred că a fost Edith.
- Nu a fost Edith? - Poate găsești ceva
în jurnalul lui Josephine. Citește cu voce tare.
Sunt așa de plictisită.
Trebuie să se întâmple ceva în casa asta.
Așa că astăzi...
Doamne...
Continuă.
Așa că astăzi l-am... l-am ucis pe bunicul.
...pe bunicul.
Și mi-a plăcut foarte mult.
Am avut cu siguranță un motiv bun ca să fac asta.
Și l-am avertizat.
I-am spus că o să-i pară rău dacă nu mă mai lasă la lecțiile de balet.
Și acum sper că e mulțumit.
Nu ar fi trebuit să facă asta.
Asta și alte lucruri. Multe alte lucruri.
E rău și crud.
Este o persoană rea.
Și crede că poate face orice.
El crede că poate să spună tuturor ce să facă,
să-i scoată din minți și să se simtă groaznic.
Dar nu și pe mine. Eu sunt mai tare.
Eu sunt diferită. Sunt ca el.
I-am oferit un tratament special pentru ziua lui de naștere.
Am dansat pentru el.
Știu cât de mult îi place să se uite la Brenda cum dansează.
Îl văd din casa mea din copaci.
Știu cât de mult îi plăcea
când Sophia spunea că vrea să fie balerină.
Credea că este frumoasă și grațioasă.
Dar mie mi-a spus că nu are niciun rost
să mai iau lecții de balet
pentru că nu voi fi niciodată destul de bună sau de grațioasă.
Spunea că mai degrabă eram rața din iaz și nu lebăda din lac.
Îl urăsc. Îl urăsc.
E și o parte din scrisoarea Brendei.
Până la urmă am reușit să-i imit caligrafia.
Ce noroc că scrie ca un copil de 10 ani.
Am copiat o parte din "Dezvăluirea".
Ăsta este drumul cel bun?
Cred că da.
Astăzi trebuie să fiu foarte curajoasă.
Am pus foarfecele mătușii Edith în sertarul lui Laurence
din camera pentru meditații.
Acum trebuie să urc în casa din copac cu un cuțit.
Dar fiecare lucru demn de făcut are și o partea grea.
Dădaca a ghicit.
Eustace continuă să pună întrebări și m-am temut că ar putea să afle.
Dar nu a aflat. Dar dădaca a aflat.
Își bagă nasul peste tot tot timpul.
Sunt sigură că mi-a văzut pantofii de balet plini de noroi
după ce am luat foarfecele din șopron.
S-a uitat la mine și
am știut că lucrurile cap la cap. O urăsc pe dădacă.
Se ține întotdeauna după mine, încercând să-mi dea lecții.
Și e atât de proastă.
Urăsc oamenii proști.
Sunt inutili, în afară de a muri în timpul războaielor,
cum zicea bunicul.
Ea ar trebui să fie următoarea.
Cred că Edith a simțit ceva
și apoi a găsit jurnalul lui Josephine.
Și apoi Josephine a ucis-o pe dădacă.
Și atunci Edith a decis să se învinovățească.
Nu putea să lase ca Laurence și Brenda să fie spânzurați
pentru o crimă pe care nu au comis-o.
Dar, în același timp, nu putea să o lase pe Josephine
să stea pe viață într-o instituție,
batjocorită ca un monstru,
privită ca o ciudățenie,
ca să nu mai vorbim despre umilirea publică
la care ar fi fost supusă familia.
Ce face cu Josephine?
Uite-le acolo.
- De ce mergi pe acolo? - Este o scurtătură.
E drumul care duce la carieră. Nu înțeleg.
Mătușă Edith, ce se întâmplă?
- Mă sperii. - Să nu te temi.
Mătușă Edith, ce faci?
Mătușă Edith!
Dumnezeule, Charles. Sunt...
Mătușă Edith, oprește-te!
Nu Nu! Oprește-te!
Oprește mașina, oprește mașina, oprește mașina.
Nu, nu, nu. Nu.
Nu, nu, nu.
Ce i-am făcut?
- Ce i-am făcut? - Nu, nu, e în regulă.
Nu a fost vina ta.
Nu a fost vina voastră.
SFÂRȘIT
Subtitrarea: Retail
Revizuire: muLineZu